Lorenzo Bandini
Lorenzo Bandini | |
![]() | |
Lorenzo Bandini 1966-ban | |
Életrajzi adatai | |
Született | 1935. december 21. Campament of Al Marj |
Elhunyt | 1967. május 10. (31 évesen) Monaco |
Nemzetisége | ![]() |
Pályafutása | |
Kategória | Formula–1-es világbajnokság |
Aktív évei | 1961 – 1967 |
Csapata | Scuderia Centro Sud, Ferrari, NART |
Nagydíjak száma | 42 |
Világbajnoki címek | 0 |
Győzelmek | 1 |
Dobogós helyezések | 8 |
Első rajtkockák | 1 |
Leggyorsabb körök | 2 |
VB-pontok | 58 |
Első nagydíj | ![]() |
Első győzelem | ![]() |
Legutolsó győzelem | ![]() |
Legutolsó nagydíj | ![]() |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Lorenzo Bandini témájú médiaállományokat. |
Lorenzo Bandini (Barce, Líbia, 1935. december 21. – Monaco, 1967. május 10.) olasz autóversenyző, volt Formula–1-es pilóta. Az 1963-as Le Mans-i 24 órás verseny győztese.
Pályafutása
Líbiai kolonista családban született. Bandini egy közúti forgalomban is használatos kocsival kezdte pályafutását. A kocsit annak az autószerelő műhelynek a tulajdonosa adta neki kölcsön, ahol szerelőként dolgozott. 1959-ben már az új Formula Junior kategóriában állt rajthoz, s két év alatt olyan jó formát mutatott, hogy a Ferrari is felfigyelt rá. Amikor azonban 1961 elején üresedés támadt a csapatnál, mégis honfitársát Giancarlo Baghetti-t választották.
Végül a Scuderia Centro Sud tette lehetővé számára, hogy egy Cooper-Maserati volánja mögött bemutatkozzon a Formula–1-es mezőnyben. Bár pontot nem szerzett, viszont egy nem világbajnoki versenyen, belgiumi bemutatkozása előtt Pau-ban harmadik lett Jim Clark és Jo Bonnier mögött. Olyan jól hajtott, hogy 1962-ben mégis sikerült átkerülnie a Ferrarihoz. Már első versenyén, a monacói nagydíjon harmadik lett. 1963-ban az utolsó 7 versenyen vett részt. Franciaországtól Németországig a Centro Sud csapat BRM-jével, majd a következő négy versenyen ismét a Ferrarival. Ugyanebben az évben Ludovico Scarfiottival megnyerte a Le Mans-i 24 órás versenyt.
Egyetlen Formula–1-es győzelmét az 1964-es osztrák nagydíjon szerezte, amelyet a zeltwegi repülőtéren alakítottak ki. Az idény végén az összetettben negyedik lett, míg a világbajnoki címet csapattársa John Surtees hódította el. Monacóban 1965-ben és 1966-ban is második helyezett lett. 1966 végén már a Ferrari első számú pilótája volt. Ez évben csapattársával, Chris Amonnal megnyerte a Daytonai 24 órás és a Monzai 1000 km-es versenyt is.
Halála
1967. május 7-én, a monacói nagydíjon Bandini az első sorból indult, de autója motorjából folyt az olaj, ami végiglocsolta a pályát. Olyan veszélyessé vált a csúszós pálya, hogy néhány kör után Stewart, Rindt, Siffert, Surtess, Clark és Courage is feladta a versenyt. A 82. körben, a pálya kikötői részén, az alagút utáni sikánban Bandini autója megcsúszott és egy szalmabálának ütközött. A kocsi kigyulladt, Bandinit három percig nem tudták kiszabadítani az égő roncsból. A tragédiát végigkövették a televízió kamerái. Harmadfokú égési sérüléseket szenvedett, testének 70 százaléka megégett. Bandini három nap szenvedés után a kórházban meghalt.
Május 13-án, Reggiolóban temették el 100 000 ember előtt.[1]
Teljes Formula–1-es eredménylistája
(Táblázat értelmezése)
(Félkövér: pole-pozícióból indult; dőlt: leggyorsabb kört futott)
Év | Csapat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Helyezés | Pont |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1961 | Centro Sud | MON | NED | BEL Ki | FRA | GBR 12 | GER Ki | ITA 8 | USA | HN | 0 | |||
1962 | Ferrari | NED | MON 3 | BEL | FRA | GBR | GER Ki | ITA 8 | USA | RSA | 12. | 4 | ||
1963 | Centro Sud | MON | BEL | NED | FRA 10 | GBR 5 | GER Ki | 10. | 6 | |||||
Ferrari | ITA Ki | USA 5 | MEX Ki | RSA 5 | ||||||||||
1964 | Ferrari | MON 10 | NED Ki | BEL Ki | FRA 9 | GBR 5 | GER 3 | AUT 1 | ITA 3 | 4. | 23 | |||
NART | USA Ki | MEX 3 | ||||||||||||
1965 | Ferrari | RSA 15 | MON 2 | BEL 9 | FRA 8 | GBR Ki | NED 9 | GER 6 | ITA 4 | USA 4 | MEX 8 | 6. | 13 | |
1966 | Ferrari | MON 2 | BEL 3 | FRA HN | GBR | NED 6 | GER 6 | ITA Ki | USA Ki | MEX | 9. | 12 | ||
1967 | Ferrari | RSA | MON Ki | NED | BEL | FRA | GBR | GER | CAN | ITA | USA | MEX | HN | 0 |
Lorenzo Bandini díj
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2b/Bandini%2C_Lorenzo_-_Ferrari-12-Zylinder_1966.jpg/300px-Bandini%2C_Lorenzo_-_Ferrari-12-Zylinder_1966.jpg)
1992 óta adják át a Lorenzo Bandini díjat (olaszul Trofeo Lorenzo Bandini) az év kiemelkedő személyének a nemzetközi motorsportban.
Év | Győztese |
---|---|
1992 | ![]() |
1993–1994 | Nem adták át |
1995: 1994-ért | ![]() |
1996: 1995-ért | ![]() |
1997: 1996-ért | ![]() |
1998: 1997-ért | ![]() |
1999: 1998-ért | ![]() |
2000: 1999-ért | ![]() |
2001: 2000-ért | ![]() |
2002: 2001-ért | ![]() |
2003: 2002-ért | ![]() |
2004: 2003-ért | ![]() |
2005: 2004-ért | ![]() |
2006: 2005-ért | ![]() |
2007: 2006-ért | ![]() |
2008: 2007-ért | ![]() |
2009: 2008-ért | ![]() |
2010: 2009-ért | ![]() |
2011: 2010-ért | ![]() |
2012: 2011-ért | ![]() |
2013: 2012-ért | ![]() |
2014: 2013-ért | ![]() |
Jegyzetek
- ↑ 100,000 at Bandini Rites, New York Times, May 14, 1967, Page S4.
Fordítás
- Ez a szócikk részben vagy egészben a Lorenzo Bandini című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Formula–1-portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap