Max von Sydow
Max von Sydow | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | Carl Adolf von Sydow 10. apr. 1929[1][2][3][4] ![]() Lund[5] | ||
Død | 8. mars 2020[6][7][8][3]![]() Seillans (Var, Provence-Alpes-Côte d'Azur, Frankrike)[5] | ||
Beskjeftigelse | Fjernsynsskuespiller, filmregissør, regissør, teaterskuespiller, filmskuespiller, skuespiller ![]() | ||
Utdannet ved | Katedralskolan (–1947) Dramatens elevskola (–1951) | ||
Ektefelle | Catherine Brelet (1997–2020)[9] Christina Olin (1951–1979) (avslutningsårsak: skilsmisse) | ||
Far | Carl Wilhelm von Sydow | ||
Mor | Maria Margareta, Friherrinna Rappe[10] | ||
Barn | Cedric Brelet von Sydow (familierelasjon: adoptivbarn) | ||
Nasjonalitet | Sverige (1929–2002) Frankrike (2002–2020) | ||
Utmerkelser | 8 oppføringer Ridder av Æreslegionen (2012) (deles ut av: Thierry Frémaux) Donostia-prisen (2006) Litteris et Artibus (1978) Svenska Akademiens teaterpris (1968) Den europeiske filmprisen for beste skuespiller (1988) (for verk: Pelle Erobreren, tema for: 1st European Film Awards)[11] Sitges Grand Honorary Award (2016) Ordre des Arts et des Lettres Guldbaggen for beste regi (1988) (for verk: Katinka)[12] | ||
Aktive år | 1948–2018 | ||
IMDb | IMDb | ||
Max von Sydow på Commons |
Max von Sydow (1929–2020) var en svensk skuespiller og regissør.
Han ble fransk statsborger i 2002.[13]
Liv og virke
Bakgrunn
Max von Sydow ble født Carl Adolf von Sydow var sønn av professor Carl Wilhelm von Sydow og friherrinnen Greta Rappe.
Etter artium (1947) gikk von Sydow på Dramatens elevskola (sammen med blant andre Jan-Olof Strandberg, Allan Edwall, Margaretha Krook, Ingrid Thulin, Yvonne Lombard og Jan Malmsjö) 1948–1951.
Karriere
Han ble så ansatt ved byteateret i Norrköping-Linköping 1951–1953. von Sydow er spesielt kjent for sitt samarbeid med den svenske filmskaperen Ingmar Bergman. På slutten av 1950-tallet dro han stor nytte av Bergmans dramatiske evner,[trenger referanse] for eksempel i teateroppsetninger som Peer Gynt, Misantropen, Värmlänningarna, Sagan og Faust. De to sistnevnte gjestspilte med stor suksess i Paris og London.[trenger referanse] I 1958 ble han tildelt utmerkelsen Thaliapriset. I årene 1960–1972 var han igjen ved Dramaten og kom igjen tilbake dit en periode i årene 1988–1994.
I de filmene som fulgte ble han Bergmans særlige tolker av eksistensiell kamp og grubling,[trenger referanse] som i Vargtimmen, Nattvardsgästerna, Jungfrukällan, Såsom i en spegel, Skammen, En passion, Nära livet, Ansiktet og Beröringen. Rollen som korsfareren som spiller sjakk med døden i Det sjunde inseglet vakte internasjonal oppmerksomhet.[trenger referanse]
Han er kjent fra en rekke amerikanske filmer, blant annet Exorcisten (1973), superskurken Ernst Stavro Blofeld i James Bond-filmen Aldri si aldri (1983), Hannah og hennes søstre (1985), Judge Dredd (1995), Minority Report (2002) og Robin Hood (2010) og i nordisk sammenheng fra filmer som Utvandrerne, Nybyggerne, Pelle Erobreren og Hamsun, den svenske tv-serien Utvandrerne og Game of Thrones.
Han fremstilte Jesus i filmen The Greatest Story Ever Told, og dessuten Satan i skrekkfilmen Needful Things, og er dermed den eneste skuespiller som har fremstilt begge disse skikkelsene på film.[trenger referanse]
Ekteskap
Han var gift med Christina «Kerstin» Olin (1926–1998) fra 1951 til 1979, og fra 1997 og til sin død gift med den franske dokumentarfilmmakeren Catherine Brelet.[14]
Filmografi (utvalg)
- 1951 – Frøken Julie, stallgutt
- 1957 – Det syvende segl, Antonius Block, ridder
- 1965 – Mannen fra Nasaret, Jesus
- 1966 – Hawaii, Reverend Abner Hale
- 1971 – Utvandrerne, Karl-Oskar
- 1971 – Eplekrigen, Roy Lindberg
- 1972 – Nybyggerne, Karl-Oskar
- 1973 – Exorcisten, Pater Lancaster Merrin
- 1976 – Makten og dens pris
- 1978 – Brass Target – Jakten på nazigullet, Shelley/Webber
- 1980 – Lyn Gordon, keiser Ming
- 1983 – Aldri si aldri, Ernst Stavro Blofeld
- 1985 – Hannah og hennes søstre, Frederick
- 1987 – Pelle Erobreren, Lasse Karlsson
- 1991 – Europa, forteller (stemme)
- 1992 – Sterk berøring, komponist Henry Kesdi
- 1993 – Noe for enhver, Leland Gaunt
- 1995 – Judge Dredd, Chief Justice Fargo
- 1995 – Citizen X, Dr. Alexandr Bukhanovsky
- 1996 – Hamsun
- 2002 – Minority Report, Director Lamar Burgess
- 2005 – Heidi, Uncle Alp
- 2009 – Solomon Kane, Josiah Kane
- 2010 – Shutter Island, Dr. Naehring
- 2010 – Robin Hood, Sir Walter Loxley
- 2011 – Ekstremt høyt & utrolig nært, leieboeren
- 2015 – Star Wars: The Force Awakens
- 2018 – Kursk som som admiral Vitalij Petrenko
Priser (utvalg)
Referanser
- ^ Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Max-von-Sydow, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Who's Who in France, Who's Who in France biografi-ID 54040[Hentet fra Wikidata]
- ^ Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000015615, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b fichier des personnes décédées[Hentet fra Wikidata]
- ^ ABC (spansk avis), www.abc.es, besøkt 9. mars 2020[Hentet fra Wikidata]
- ^ Paris Match, «Max von Sydow est mort»[Hentet fra Wikidata]
- ^ The Guardian, «Max von Sydow, star of The Exorcist and The Seventh Seal, dies aged 90»[Hentet fra Wikidata]
- ^ Internet Movie Database[Hentet fra Wikidata]
- ^ Genealogics[Hentet fra Wikidata]
- ^ arkiv-URL web.archive.org, www.europeanfilmacademy.org, besøkt 5. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
- ^ Guldbaggen.se, «Bästa regi 1988: Max von Sydow / för Vid vägen», besøkt 1. februar 2024[Hentet fra Wikidata]
- ^ «Han bryter med Sverige». Aftonbladet (svensk). Besøkt 10. april 2019.
- ^ Shoard, Catherine (9. mars 2020). «Max von Sydow, star of The Exorcist and The Seventh Seal, dies aged 90». The Guardian (engelsk). ISSN 0261-3077. Besøkt 9. mars 2020.
Eksterne lenker
- (en) Max von Sydow på Internet Movie Database
- (no) Max von Sydow hos Sceneweb
- (sv) Max von Sydow i Svensk Filmdatabas
- (da) Max von Sydow på Filmdatabasen
- (da) Max von Sydow på danskefilm.dk
- (da) Max von Sydow på danskfilmogtv.dk
- (da) Max von Sydow på Scope
- (fr) Max von Sydow på Allociné
- (en) Max von Sydow på AllMovie
- (en) Max von Sydow hos Turner Classic Movies
- v
- d
- r
Æres-Bodil | H.C. Hansen (1951) · Kjeld Arnholtz (1953) · Sven Gyldmark (1958) · Charlie Chaplin (1959) · Henning Bendtsen (1960) · Dirch Passer (1961) · Henning Kristiansen (1964) · Thorvald Larsen (1966) · Ove Brusendorff (1968) · Peter Refn (1969) · Henning Camre (1970) · Carsten Behrendt-Poulsen (1971) · Henning Bahs (1973) · Mikael Salomon (1976) · Dirk Brüel (1977) · Alexander Gruszynski (1977) · Dan Laustsen (1982) · Jan Weincke (1983) · Jan Vedersø (1984) · Per Holst (1985) · Leif Sylvester Petersen (1986) · Jannik Hastrup (1988) · Ghita Beckendorff (1992) · Erik Balling (1993) · Flemming Quist Møller (1994) · Niels Vørsel (1995) · Bodil Kjer (1997) · Joachim Holbek (1998) · Ove Sprogøe (1999) · Marguerite Viby (2000) · Peter Aalbæk Jensen, Ib Tardini og Vibeke Windeløv (2001) · Morten Piil og Peter Schepelern (2002) · Kim Fupz Aakeson, Anders Thomas Jensen og Mogens Rukov (2003) · Anders Refn (2004) · Janus Billeskov Jansen (2005) · Kim Foss og Andreas Steinmann (2006) · Helle Virkner (2007) · Ib Monty, Maguerite Engberg og Niels Jensen (2008) · Jørgen Leth (2009) · Carsten Myllerup, Linda Krogsøe Holmberg og Jens Mikkelsen (2010) · Henning Moritzen (2011) · Ghita Nørby (2012) · Bent Fabricius-Bjerre (2013) · Jesper Langberg (2014) · Viggo Mortensen (2015) · Anna Karina (2016) · Henning Jensen (2017) · Lone Scherfig (2018) · Arne Bro (2019) · Michael Wikke og Steen Rasmussen (2020) · De danske kinoer (2021) · Susanne Bier (2022) · Erik Clausen (2023) · Anne Wivel (2024) |
---|---|
Sær-Bodil | Ghost Digital Production House (2008) · Kåre Bjerkø (2009) · Kristian Eidnes Andersen (2010) · Tobias Lindholm (2011) · Jes Graversen (2012) · Joshua Oppenheimer (2013) · CPH:DOX (2014) · Molly Malene Stensgaard (2015) · Peter Albrechtsen (2016) · Christina Rosendahl (2017) · The Animation Workshop, Copenhagen Bombay og VOID – International Animation Film Festival (2018) · Henrik Thøgersen (2019) · Stumfilm.dk (2020) · Katja Adomeit (2021) · Kenneth Ladekjær og Jess Nicholls (2022) · Sune Carlsson Kølster (2023) · Et Større Billede (2024) |
Henning Bahs-prisen | Charlotte Bay Garnov og Peter Grant (2012) · Niels Sejer (2013) · Rasmus Thjellesen (2014) · Rie Lykke (2015) · Mia Stensgaard (2016) · Jette Lehmann (2017) · Thomas Bremer og Nikolaj Danielsen (2018) · Simone Grau Roney (2019) · Josephine Farsø (2020) · Rie Lykke (2021) · Søren Schwarzberg (2022) · Jesper Clausen (2020) · Jette Lehmann (2024) |
---|---|
Talentprisen | Gustav Möller (2019) · Ulaa Salim (2020) · Malou Reymann (2021) · Jesper Dalgaard (2022) · Christian Bengtson (2023) · Søren Peter Langkjær Bojsen (2024) |
Portal: Film