Omforent memorandum
Omforent memorandum, på fransk kalt mémorandum d'entente og på engelsk memorandum of understanding (MoU), er en type avtale som gjenspeiler en felles forståelse. I folkeretten benytter noen stater betegnelsen omforent memorandum bare for dokumenter som ikke er folkerettslig bindende, i tilfeller der det vurderes som formålstjenlig med en skriftlig avtale, men der inngåelse av en folkerettslig bindende traktat anses som unødvendig.[1] Andre stater, inkludert Norge, vurderer innholdet i det enkelte omforente memorandum som grunnlag for om det anses folkerettslig bindende eller ikke.[2] I utvidet forstand benyttes betegnelsen også utenfor folkeretten og diplomatiet om avtaler andre parter inngår seg imellom.
Referanser
- ^ G. R. Berridge, Alan James og Lorna Lloyd: The Palgrave Macmillan Dictionary of Diplomacy, 3. utgave, Basingstoke: Palgrave Macmillan, 2012, s. 240–241.
- ^ Folkerettslige avtaler. Om forhandling og inngåelse av folkerettslige avtaler. Utarbeidet av Utenriksdepartementets rettsavdeling, Utenriksdepartementet, 2014, s. 14–15.
- v
- d
- r
- Ambassade
- Delegasjon
- Generalkonsulat
- Gesandtskap
- Konsulat
- Legasjon
- Protokoll
- Utenriksdepartement
- Utenriksstasjon
- Visekonsulat
- Ambassaderåd
- Ambassadesekretær
- Ambassadør
- Attaché
- Chargé d’affaires
- Diplomat
- Doyen
- Generalkonsul
- Gesandt
- Høykommissær
- Konsul
- Kurer
- Legat
- Minister
- Ministerresident
- Ministerråd
- Nuntius
- Protokollsjef
- Sendemann (Envoyé)
- Utenriksråd
- Agrement
- Aide-mémoire
- Akkreditiver
- Corps consulaire
- Corps diplomatique
- Démarche
- Depeche
- Depositar
- Diplomati
- Diplomatisk immunitet
- Diplomatisk note
- Diplomatisk rang
- Diplomatpass
- Eksekvatur
- Ekstraterritoriell status
- Kanselli
- Paradiplomati
- Persona non grata
- Promemoria
- Rappellbrev
- Sideakkreditering
- Signatarmakt
- Statsbesøk
- Wien-konvensjonen