Čang Čchun-sien
Čang Čchun-sien | |
---|---|
Narození | 1. května 1953 (71 let) Jü-čou |
Alma mater | Charbinská polytechnická univerzita |
Povolání | politik |
Politická strana | Komunistická strana Číny |
Funkce | tajemník chunanského provinčního výboru KS Číny (2005–2010) tajemník sinťiangského oblastního výboru KS Číny (2010–2016) člen politbyra ústředního výboru Komunistické strany Číny (2012–2017) poslanec Všečínského shromáždění lidových zástupců |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Čang Čchun-sien (čínsky pchin-jinem Zhāng Chūnxián, znaky zjednodušené 张春贤, tradiční 張春賢; * 12. května 1953) je bývalý čínský komunistický politik, původně inženýr-strojař se vypracoval na ředitelské pozice v průmyslu a poté přešel do politiky. V letech 1998–2002 byl náměstkem ministra dopravy a poté tři roky ministrem. V letech 2005–2010 vedl chunanskou provinční organizaci Komunistické strany Číny, pak do roku 2016 působil jako tajemník sinťiangského oblastního výboru KS Číny. Současně byl členem vedení komunistické strany jako člen ústředního výboru (2002–2022) a politbyra (2012–2017). Na závěr kariéry zastával méně významnou funkci místopředsedy stálého výboru Všečínského shromáždění lidových zástupců (parlamentu, 2018–2023).
Život
Čang Čchun-sien se narodil 12. května 1953 v okrese Jü-čou v centrální části provincie Che-nan. V letech 1970–1975 sloužil jako řadový voják v Čínské lidové osvobozenecké armádě, přitom v roce 1973 vstoupil do Komunistické strany Číny.[1] Po návratu z armády pracoval v brigádě Tung-kuan v obci Čcheng-kuan v okrese Jü v Che-nanu. V letech 1976–1980 studoval strojírenskou výrobu na Severovýchodním institutu těžkého strojírenství. Následující dva roky byl technikem v 116. továrně Třetího ministerstva strojírenství. Poté pracoval v 10. konstrukčním a výzkumném ústavu ministerstva strojírenství, začal jako projektant, skončil jako náměstek ředitele ústavu. Roku 1991 přešel na ministerstvo kontroly jako zástupce vedoucího odboru pro strojírenský průmysl, už roku 1992 z ministerstva odešel do Národní společnosti potravinářských a balicích strojů, v níž byl náměstkem generálního ředitele a od roku 1993 generálním ředitelem.[1]
Roku 1995 byl přeložen do provincie Jün-nan na místo pomocníka guvernéra provincie. Roku 1997 se vrátil do Pekingu a začal pracoval na ministerstvu dopravy, od roku 1998 jako náměstek ministra, od října 2002 do prosince 2005 byl ministrem dopravy. Na XVI. sjezdu KS Číny v listopadu 2002 byl zvolen členem ústředního výboru (znovuzvolen 2007, 2012 a 2017).[1] V prosinci 2005 byl opět poslán do provincie, tentokrát byl zvolen tajemníkem chunanského provinčního výboru KS Číny, od ledna 2006 současně vykonával funkci předsedy chunanského provinčního lidového shromáždění (do září 2010). V dubnu 2010 přešel z Chu-nanu do Ujgurské autonomní oblasti Sin-ťiang, kde také vedl stranickou organizaci. V Ujgursku vystřídal Wang Le-čchüana odvolaného v souvislosti s nezvládnutím situace při protičínském pogromu v Urumči v červenci 2009. Čang Čchun-sien jako liberálnější politik měl za úkol uklidnit poměry v regionu, což se mu podařilo.[2] Jako tajemník stranického výboru v Sin-ťiangu byl na XVIII. sjezdu KS Číny v listopadu 2012 zvolen členem politbyra.[1]
Čang Čchun-sien byl počítán k politikům, které do vyšších funkcí vyzdvihl Ťiang Ce-min (generální tajemník ÚV KS Číny v letech 1989–2002), a aktuální vedení strany mělo zájem na převedení oblasti pod správu někoho „vlastního“.[2] V srpnu 2016 byl Čang byl odvolán ze Sin-ťiangu a přeložen do centrálního stranického aparátu v Pekingu na formálně vysoké, ale politicky nepříliš významné, místo zástupce vedoucího ústřední skupiny pro výstavbu strany (kterým byl člen stálého výboru politbyra a výkonný tajemník sekretariátu ÚV Liou Jün-šan). V Sin-ťiangu ho nahradil Čchen Čchüan-kuo, předtím tajemník tibetské stranické organizace s reputací muže vládnoucího Tibetu tvrdou rukou. Politicky změna znamenala příklon Pekingu k přísnějšímu dohledu nad oblastí; z hlediska vnitrostranického soupeření byl Čchen počítán k lidem spojeným s premiérem Li Kche-čchiangem.[2] Na XIX. sjezdu KS Číny v říjnu 2017 byl sice Čang znovuzvolen do ústředního výboru, ne však už do politbyra, čímž i formálně odešel z vrcholné politiky. V březnu 2018 byl pak zvolen místopředsedou stálého výboru Všečínského shromáždění lidových zástupců (parlamentu).[1]
Na XX. sjezdu KS Číny v říjnu 2022 opustil ústřední výbor a po uplynutí funkčního období v březnu 2023 odešel z Všečínského shromáždění lidových zástupců do penze.
Odkazy
Reference
- ↑ a b c d e 冯文雅 [Feng Wen-ja]. 张春贤简历 [Biografie Čang Čchun-siena] [online]. Beijing: Xinhuanet.com, 2018-3-17 [cit. 2023-09-11]. Dostupné online. (čínsky)
- ↑ a b c ЗУЕНКО, Иван. Перегибы Шелкового пути: как Китай решает уйгурский вопрос [online]. Carnegie Moscow Center, 2018-4-18 [cit. 2024-01-06]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu. (rusky)
Externí odkazy
18. politbyro ÚV KS Číny (listopad 2012 – říjen 2017) | ||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
členové politbyra |
| ![]() | ||||||
17. politbyro ← • → 19. politbyro |
Představitelé Chu-nanu po roce 1949 | |
---|---|
tajemníci provinčního výboru KS Číny | Chuang Kche-čcheng (1949–1952) • Ťin Ming (1952–1953) • Čou Siao-čou (1953–1957) • Čou Chuej (1957–1959) • Čang Pching-chua (1959–1966) • Wang Jen-čchun (1966–1967) • Chua Kuo-feng (1970–1977) • Mao Č’-jung (1977–1988) • Siung Čching-čchüan (1988–1993) • Wang Mao-lin (1993–1998) • Jang Čeng-wu (1998–2005) • Čang Čchun-sien (2005–2010) • Čou Čchiang (2010–2013) • Sü Šou-šeng (2013–2016) • Tu Ťia-chao (2016–2020) • Sü Ta-če (2020–2021) • Čang Čching-wej (2021–2023) • Šen Siao-ming (2023– ) |
předsedové provinčního lidového shromáždění | Wan Ta (1979–1983) • Sun Kuo-č’ (1983–1985) • Ťiao Lin-i (1985–1988) • Liou Fu-šeng (1988–1998) • Wang Mao-lin (1998) • Jang Čeng-wu (1999–2006) • Čang Čchun-sien (2006–2010) • Čou Čchiang (2010–2013) • Sü Šou-šeng (2013–2017) • Tu Ťia-chao (2017–2021) • Sü Ta-če (2021–2022) • Čang Čching-wej (2022– ) |
guvernéři | Čchen Ming-žen (1949) • Čcheng Čchien (1949–1950) • Wang Šou-tao (1950–1952) • Čcheng Čchien (1952–1967) • Li Jüan (1968–1970) • Chua Kuo-feng (1970–1977) • Mao Č’-jung (1977–1979) • Sun Kuo-č’ (1979–1983) • Liou Čeng (1983–1985) • Siung Čching-čchüan (1985–1989) • Čchen Pang-ču (1989–1995) • Jang Čeng-wu (1995–1998) • Čchu Po (1998–2001) • Čang Jün-čchuan (2001–2003) • Čou Po-chua (2003–2006) • Čou Čchiang (2006–2010) • Sü Šou-šeng (2010–2013) • Tu Ťia-chao (2013–2016) • Sü Ta-če (2016–2020) • Mao Wej-ming (2020– ) |
předsedové provinčního výboru ČLPPS | Čou Siao-čou (1955–1959) • Čang Pching-chua (1959–1966) • Mao Č’-jung (1977–1979) • Čou Li (1979–1983) • Čcheng Sing-ling (1983–1988) • Liou Čeng (1988–1998) • Liou Fu-šeng (1998–2001) • Wang Kche-jing (2001–2003) • Chu Piao (2003–2013) • Čchen Čchiou-fa (2013–2016) • Li Wej-wej (2016–2023) • Mao Wan-čchun (2023– ) |
Představitelé Sin-ťiangu po roce 1949 | |
---|---|
tajemníci oblastního výboru KS Číny | Wang Čen (1949–1952) • Wang En-mao (1952–1966) • Lung Šu-ťin (1970–1972) • Saifuddin Azizi (1972–1978) • Wang Feng (1978–1981) • Wang En-mao (1981–1985) • Sung Chan-liang (1985–1994) • Wang Le-čchüan (1994–2010) • Čang Čchun-sien (2010–2016) • Čchen Čchüan-kuo (2016–2021) • Ma Sing-žuej (2021– ) |
předsedové lidové vlády, lidového výboru, revolučného výboru a lidové vlády | Burhan Šähidi (1949–1955) • Saifuddin Azizi (1955–1967) • Lung Šu-ťin (1968–1972) • Saifuddin Azizi (1972–1978) • Wang Feng (1978–1979) • Ismail Ähmäd (1979–1985) • Tömür Dawamät (1985–1993) • Ablät Abdurišit (1993–2003) • Ismail Tiliwaldi (2003–2007) • Nur Bäkri (2007–2014) • Šöhrät Zakir (2014–2021) • Erkin Tunijaz (2021– ) |
předsedové oblastního lidového shromáždění | Tömür Dawamät (1979–1985) • Hamudun Nijaz (1985–2003) • Ablät Abdurišit (2003–2004) • Abdurähim Amät (2004–2008) • Ärkin Iminbaqi (2008–2014) • Šöhrät Zakir (2014) • Näjim Jasin (2014–2018) • Šäwkät Imin (2018–2023) • Zumrät Obul (2023– ) |
předsedové oblastního výboru ČLPPS | Saifuddin Azizi (1955) • Burhan Šähidi (1955–1964) • Wang En-mao (1964–1978) • Wang Feng (1978–1979) • Čang Š’-kung (1979–1983) • Ismail Jasinof (1983–1988) • Badaj (1988–1993) • Žänäbil (1993–2003) • Aschat Kerimbaj (2003–2013) • Nurlan Äbilmäžinuly (2013– ) |