Lin Po-čchü
Lin Po-čchü | |
---|---|
![]() | |
Narození | 20. března 1886 Xiumei Town |
Úmrtí | 1960 (ve věku 73–74 let) Peking |
Místo pohřbení | Papaošanský revoluční hřbitov Xiumei Town |
Alma mater | Kobun Institute Sunjatsenova univerzita pracujících Číny Changde First Middle School |
Povolání | politik |
Politické strany | Komunistická strana Číny Chinese Revolutionary Party Čínská aliance Kuomintang |
Funkce | člen Národní politické rady poslanec Všečínského shromáždění lidových zástupců |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Lin Po-čchü (čínsky pchin-jinem Lín Bóqú, znaky 林伯渠; 20. března 1886 — 29. května 1960) byl čínský komunistický politik, od 40. let člen vedení Komunistické strany Číny. Do politiky se zapojil na studiích v Japonsku (1904–1906), kdy vstoupil do Čínské aliance, později se stal členem Kuomintangu a roku 1921 patřil k zakládajícím členům Komunistické strany Číny. Do roku 1927 byl funkcionářem a ministrem Kuomintangu, po rozpadu první jednotné fronty se přidal ke komunistům. Na přelomu 20. a 30. let studoval v Sovětském svazu, poté se podílel na vedení Čínské sovětské republiky, účastnil se Dlouhého pochodu, vedl vládu pohraniční oblasti Šen-si-kan-su-Ning-sia. V letech 1936–1949 opakovaně zastupoval KS Číny na jednáních s Kuomintangem. Od roku 1945 byl členem politbyra ÚV KS Číny. Jako generální sekretář ústřední lidové vlády se podílel na přípravě a sestavení prvních orgánů Čínské lidové republiky, od roku 1954 byl místopředsedou stálého výboru Všečínského shromáždění lidových zástupců (čínského parlamentu).
Život
Mládí, v Kuomintagu
Lin Po-čchü, rodným jménem Lin Cu-chan (čínsky pchin-jinem Lín Zǔhán, znaky 林祖涵), se narodil roku 1886 v Lin-fengu ve severním Chu-nanu,[1] poblíž Čchang-te, v rodině vesnického učitele.[1] Krátce navštěvoval pedagogickou školu v Chu-nanu, roku 1904 získala stipendium na studium v Tokiu a odcestoval do Japonska. Na tokijské škole se připojil k Čínské alianci (resp. později Kuomintangu), revoluční skupině založené Sunjatsenem. Po návratu do Číny ho roku 1907 Sunjatsen poslal na severovýchod země, do provincie Ťi-lin, kde vyučoval a organizoval ilegální revoluční aktivity.[1] Roku 1911 se vrátil do Chu-nanu a účastnil se čínské revoluce. Postavil se proti režimu Jüan Š’-kchaje a roku 1913 byl nucen prchnout do Japonska. Roku 1916 se vrátil do Číny a stal se tajemníkem generála Čcheng Čchiena, velitele nacionalistických vojsk v Chu-nanu. I nadále aktivně pracoval v Kuomintangu, roku 1921, krátce po jejím založení, vstoupil do Komunistické strany Číny.[1]
V první polovině 20. let se soustředil na politickou práci v Kuomintangu, roku 1922 se podílel na formulování politiky Sunjatsena jako jeho vedoucí oddělení všeobecných záležitostí.[1] Roku 1925 byl zvolen do ústředního výkonného výboru Kuomintangu i do jeho politické rady. Během Severního pochodu působil jako komisař 6. armády (které velel Čcheng Čchien).[1] Vrcholem Lin Po-čchüovy kuomintangské kariéry byla funkce ministra zemědělství v kuomintangské vládě.
V komunistické straně
Při roztržce Kuomintangu a KS Číny roku 1927 se postavil na stranu komunistů, koncem roku 1927 se zúčastnil povstání v Nan-čchangu. Krátce poté odjel do Moskvy studovat na Sunjatsenově univerzitě.[1] Do Číny se vrátil roku 1933,[pozn. 1] odešel do ťiangsiské sovětské oblasti, kde se zapojil do vedení Čínské sovětské republiky, na II. všečínském sjezdu sovětů v lednu 1934 přednesl zprávu o ekonomice sovětské republiky[2] a po sjezdu byl ústředním výkonným výborem zvolen členem předsednictva výboru a lidovým komisařem (tedy ministrem) financí,[3] také předsedal radě pro zemědělství.
Účastnil se Dlouhého pochodu, po příchodu do Šen-si sloužil v úřadu předsedy finančního a ekonomického výboru severní Šen-si. V sovětské oblasti se Lin Po-čchü stal známým jako jeden z pěti stařešinů z Jen-anu (spolu s Tung Pi-wuem, Sü Tche-lim, Wu Jü-čangem a Sie Ťüe-cajem),[1] skupiny „veteránů revoluce“, ctěných a vysoce respektovaných za své zásluhy a svůj charakter. Z nich byl pouze Lin Po-čchü zapojen do aktuální práce, ostatní měli pouze prestižní funkce bez reálné moci.[4][pozn. 2] Jako blízký spolupracovník Sunjatsena a dlouholetý funkcionář Kuomintangu měl v něm i po přechodu ke komunistům nezanedbatelnou autoritu a kontakty, vedení KS Číny ho proto od roku 1936 využívalo při jednáních s kuomintangskou vládou. V roce 1936 pomáhal Čou En-lajovi při jednáních s Čankajškem během Sianského incidentu a v následujících letech pomáhal dohodnout a udržovat druhou jednotnou frontu proti Japoncům.
V únoru 1937 byl pověřen řízením vlády sovětské oblasti Šen-si-Kan-su-Ning-sia. V červenci 1937 odcestoval do Si-anu jako člen komunistické delegace jednající se zástupci Kuomintangu.[6] V souvislosti s reorganizací komunistické administrativy v sovětské oblasti po uzavření druhé jednotné fronty byl v září 1937 jmenován předsedou vlády pohraniční oblasti Šen-si-Kan-su-Ning-sia. V dubnu 1938 ho Čankajšek vybral do kuomintangské Národní politické rady (pracovala ve Wu-chanu, od října 1938 v Čchung-čchingu). V říjnu 1938 byl přibrán do ústředního výboru KS Číny (ovšem už od roku 1937 se jako jeden ze zakládajících členů strany účastnil zasedání politbyra).[pozn. 3] V říjnu 1940 se vrátil z Čchung-čchingu na komunistické území, do Jen-anu, a převzal řízením vlády pohraniční oblasti. Od února 1942 vedl i nápravnou kampaň ve vládních orgánech[pozn. 4] , přičemž se snažil omezit její tvrdost (proti opačnému postoji Kchang Šenga) a získal pro to i podporu Mao Ce-tunga. V únoru–listopadu 1944 vedl komunistickou delegaci v Čchung-čchingu na jednáních s nacionalistickou (kuomintangskou) vládou,[10] po jejich neúspěchu se vrátil do Jen-anu.
Po roce 1945
Roku 1945 byl na VII. sjezdu KS Číny znovuzvolen do ÚV a navíc se stal i členem politbyra. Koncem roku 1948 se vzdal předsednictví vlády pohraničního regionu a pracoval v aparátu ÚV. V březnu 1949, opět ve dvojici s Čou En-lajem, vedl na mírové rozhovory s kuomintangským generálem Čang Č’-čungem v Pekingu.[11] V druhé polovině roku 1949, kdy probíhaly přípravy na vznik Čínské lidové republiky, byl Lin Po-čchü jmenován členem celostátního výboru Čínského lidového politického poradního shromáždění a generálním sekretářem ústřední lidové vlády.[1] V této funkci předsedal slavnostnímu ceremoniálu založení nového státu 1. října 1949.
Po založení ČLR zastával řadu funkcí, ale raději se držel stranou zájmu veřejnosti. V září 1954 byl zvolen místopředsedou stálého výboru Všečínského shromáždění lidových zástupců (parlamentu).[1] V následujících letech podnikal dlouhé inspekční cesty především po venkovských provinciích, počínaje rodným Chu-nanem a pokračujíc Kuang-si, Ťiang-si, Chu-pejem, Šan-si, Vnitřním Mongolskem a Ning-sia. Ve vedení KS Číny zůstal i po VIII. sjezdu KS Číny (1956), když byl znovuzvolen do ÚV i politbyra. Roku 1959 byl znovuzvolen místopředsedou stálého výboru Všečínského shromáždění lidových zástupců.
Lin Po-čchü zemřel po dlouhé nemoci v pekingské nemocnici 26. května 1960. Je pohřben na Papaošanském revolučním hřbitově v Pekingu spolu s dalšími vůdci první generace KS Číny, jako byli Ču Te, Žen Pi-š’, Pcheng Te-chuaj a Čchen Jün.
Odkazy
Poznámky
- ↑ Uváděn je i návrat roku 1931.[1]
- ↑ A všichni byli dlouholetí přátelé Mao Ce-tunga, Lin Po-čchü a Wu Jü-čang už od první poloviny 20. let, kdy pracovali společně v orgánech Kuomintangu v Kantonu a Wu-chanu, ostatní ještě dříve.[5]
- ↑ Účastnil se rozšířeného zasedání politbyra v prosinci 1937,[7] i v září 1941.[8]
- ↑ Lin Po-čchü byl předsedou skupiny která kampaň vedla, nicméně faktické vedení kampaně držel ve svých rukách člen vlády oblasti a tedy jeho podřízený Li Wej-chan.[9]
Reference
- ↑ a b c d e f g h i j k Biographical Dictionary of the People's Republic of China. Příprava vydání Yuwu Song. Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, 2013. ISBN 978-0-7864-3582-1. S. 198–199. (anglicky)
- ↑ WALLER, Derek J. The Kiangsi Soviet Republic: Mao and the National Congresses of 1931 and 1934. Berkeley, California: Center for Chinese Studies University of California, 1973. 116 s. Dostupné online. ISBN 0-912966-11-4. S. 93. (anglicky) [Dále jen Waller].
- ↑ Waller, s. 102–103.
- ↑ GAO, Hua. How the Red Sun Rose. The Origin and Development of the Yanan Rectification Movement, 1930-1945. Hong Kong: The Chinese University of Hong Kong, 2018. 812 s. ISBN 978-962-996-822-9. S. 433. (anglicky) [Dále jen Gao].
- ↑ Gao, s. 634.
- ↑ DILLON, Michael. Zhou Enlai. The Enigma Behind Chairman Mao. London: I.B. Tauris, 2020. ISBN 978-1-7867-3672-7. S. 117. (anglicky) [Dále jen Dillon].
- ↑ Gao, s. 150.
- ↑ Gao, s. 301.
- ↑ Gao, s. 564–565.
- ↑ Dillon, s. 145.
- ↑ Dillon, s. 157.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Lin Po-čchü na Wikimedia Commons
Člen vedení Komunistické strany Číny | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
|
Ústřední lidová vláda Čínské lidové republiky (1949–1954) | |
---|---|
předseda | |
místopředsedové | |
generální sekretář | Lin Po-čchü |
členové | 55 členů (bez předsedy, místopředsedů a generálního sekretáře) |
podřízené centrální úřady | Státní administrativní rada (Čou En-laj) • Lidová revoluční vojenská rada (Mao Ce-tung) • Nejvyšší lidový soud (Šen Ťün-žu) • Nejvyšší lidová prokuratura (Luo Žung-chuan) • od listopadu 1952 Státní plánovací komise (Kao Kang) |
podřízené regionální úřady | od prosince 1952 Východočínský administrativní výbor (Žao Šu-š’, do dubna 1953) • od ledna 1953 Středojižní administrativní výbor (Lin Piao, od května 1953 úřadující předseda Jie Ťien-jing) • od ledna 1953 Severovýchodní administrativní výbor (Kao Kang, do února 1954) • od ledna 1953 Severozápadní administrativní výbor (Pcheng Te-chuaj) • od února 1953 Severočínský administrativní výbor (Liou Lan-tchao) • od února 1953 Jihozápadní administrativní výbor (Liou Po-čcheng) |