7,62×54 мм R
7,62×54 мм R | ||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Варіанти різних набоїв 7,62×54 мм R | ||||||||||||||||||||||||
Тип набою: | гвинтівковий | |||||||||||||||||||||||
Країна-виробник: | ![]() | |||||||||||||||||||||||
Час експлуатації: | 1891 — т. ч. | |||||||||||||||||||||||
Було використано: | Російська імперія Радянський Союз Росія Фінляндія[1] країни Варшавського Договору КНР В'єтнам КНДР Камбоджа Лаос Куба Албанія Сполучені Штати Америки Україна інші | |||||||||||||||||||||||
Війни та конфлікти: | Майже всі війни у Східній Півкулі після Другої світової війни | |||||||||||||||||||||||
Історія виробництва: | ||||||||||||||||||||||||
Час створення: | 1891 | |||||||||||||||||||||||
Виготовлялось: | 1891 — т. ч. | |||||||||||||||||||||||
Характеристики | ||||||||||||||||||||||||
Тип гільзи | Фланцева, пляшкоподібна | |||||||||||||||||||||||
Діаметр кулі, мм: | 7,62 | |||||||||||||||||||||||
Діаметр шиї гільзи, мм: | 8,53 | |||||||||||||||||||||||
Діаметр плеча гільзи, мм: | 11,67 | |||||||||||||||||||||||
Діаметр фланця гільзи, мм: | 14,40 | |||||||||||||||||||||||
Товщина фланця гільзи, мм: | 1,6 | |||||||||||||||||||||||
Довжина гільзи, мм: | 53,72 | |||||||||||||||||||||||
Довжина набою, мм: | 77,16 | |||||||||||||||||||||||
Об'єм гільзи, см3: | 4,16 | |||||||||||||||||||||||
Крок нарізів, мм: | 240 (1 оберт на 9.45 дюйма) | |||||||||||||||||||||||
Максимальний тиск, МПа: | 360 МПа | |||||||||||||||||||||||
Балістичні властивості | ||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||
Довжина тестового стволу: 73 см, 28 дюймів Джерело: Sellier & Bellot rifle ammunition[2], Wolf Gold ammunition in a reloadable brass case[3] |
7,62×54 мм R (7,62×54, 7,62×54R, 7,62×54 Rimmed) — унітарний гвинтівковий набій з гільзою із закраїною, що виступає розмірністю 7,62×53,72 мм, загальна максимальна довжина патрона становить 77,16 мм, а куля має діаметр 7,62 мм та енергією 3990 Дж[джерело?].
Історія
Це один з найстаріших набоїв для гвинтівок сучасності і, ймовірно, найстаріший з тих, що досі широко використовують у військових цілях. Слід зауважити, що балістика боєприпасу 7,62×54 мм R мм належить до числа найбільш вивчених. Єдиним набоєм схожих розмірів і так само поширений зараз є лише набій 7,62×51 мм НАТО.
1891—1917
Розроблений у 1891 році, був прийнятий як боєприпас до трилінійної гвинтівки Мосіна.
Спочатку набій виготовляли з нікелево-мідною плакованою кулею з тупокінцевою (закругленою) головкою, яка важила 13,6 г і була 30,8 мм завдовжки, кріпилась в шийці гільзи за допомогою трьох упорних заглиблень. У 1908 році в Росії була впроваджена загострена форма кулі вагою в 9,6 г, і патрон отримав позначення М91/08.
У 1916 році на озброєння Російської армії прийнятий патрон 7,62×54 мм з бронебійною кулею Кутового.
Після 1917
У зв'язку з розробкою нових збройних систем радянські конструктори-зброярі модернізували патрон. Після модернізації в 1930 році патрон отримав позначення М1908/30.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9a/%D0%9A%D0%BB%D0%B5%D0%B9%D0%BC%D0%BE_529_43.%D0%A8...jpg/200px-%D0%9A%D0%BB%D0%B5%D0%B9%D0%BC%D0%BE_529_43.%D0%A8...jpg)
На початку 1930-х для авіаційного кулемета ШКАС під керівництвом Н. М. Єлізарова були розроблені патрони, які мали трасуючі, запальні і комбінованої дії бронебійно-запальні кулі, здатні запалювати бензинові баки, захищені бронею. У цих набоях для запобігання руйнації (демонтажу) при величезному темпі стрільби в 30-50 пострілів на секунду були потовщені стінки гільзи, посилено кріплення капсуля в гнізді, запроваджений подвійний кільцевий обтиск кулі в дульці гільзи. На дні гільзи патронів для кулеметів ШКАС, крім стандартних позначень, ставилася буква «Ш». Капсуль пофарбований у червоний колір. В іншому забарвлення стандартне для відповідних типів куль. Набої, призначені для піхотної зброї, в кулеметах ШКАС використовувати не можна. Патрони до кулемету ШКАС стали першими у світі спеціальними авіаційними патронами.
У 1943 році на основі набою був створений проміжний патрон 7,62×41 мм, згодом 7,62×39 мм.
Ці набої досі використовують в армії як боєприпаси до кулеметів ПК, ПКМ і снайперських гвинтівок СВД, СВД-С, СВУ. Крім Радянського Союзу, набій М1908/30 виготовляли в багатьох країнах не лише у військових цілях, але і для полювання.
Номенклатура набоїв
- 7,62 Б-30 гл (Індекс ГАУ — 57-Б-222) (1930) — патрон з бронебійної кулею Б-30 і латунною гільзою
- 7,62 Б-32 гж (Індекс ГАУ — 57-БЗ-323) — патрон з бронебійно-запалювальною кулею Б-32 і біметалевою гільзою
- 7,62 Б-32 гж (Індекс ГРАУ — 7-БЗ-3) — патрон з бронебійно-запалювальною кулею Б-32 і біметалевою гільзою
- 7,62 Б-32 гл (Індекс ГАУ — 57-БЗ-322) (1932) — патрон з бронебійно-запалювальною кулею Б-32 і латунною гільзою
- 7,62 Б-32 гс (Індекс ГРАУ — 7-БЗ-3-01) — патрон з бронебійно-запалювальною кулею Б-32 і сталевою гільзою
- 7,62 БЗТ гл (Індекс ГАУ — 57-БЗТ-322) — патрон з бронебійно-запально-трасуючою кулею БЗТ і латунною гільзою
- 7,62 БП (Індекс ГРАУ — 7Н26) — набій з бронебійною кулею БП (7БМ4). Призначений для враження відкрито розташованої живої сили супротивника в бронежилетах III рівня захисту на відстані до 600 м, а також знищення одиночних та гуртових цілей (обслуги гранатометів та ПТКРС) та інших неброньованих або легкоброньованих цілей на відстанях до 1000 м при стрільбі з 7,62-мм кулеметів та снайперських гвинтівках СВД. Куля набою 7Н26 при збережені маси та розмірів штатної кулі 57-Н-323С за рахунок конструктивних особливостей забезпечує на 15 % кращу бронепробивність в порівнянні з 7Н13. Набій 7Н26 має біметалеву гільзу. Куля без фарбування[4].
- 7,62 БО («Бегущий олень») — спортивний боєприпас з полегшеною кулею для змагань з кульової стрільби
- 7,62 БТ гл (Індекс ГАУ — 57-БТ-322) — патрон з бронебійно-трасуючою кулею БТ і латунною гільзою
- 7,62 БТ гж (Індекс ГРАУ — 7БТ1) — патрон з бронебійно-трасуючою кулею БТ-90 і біметалевою гільзою
- 7,62 Д гж (Індекс ГАУ — 57-Д-423) — патрон з важкою (далекобійної) кулею Д і біметалевою гільзою
- 7,62 Д гл (Індекс РАУ — 57-Д-422) (1930) — патрон з важкою (далекобійної) кулею Д і латунною гільзою
- 7,62 З гл (Індекс ГАУ — 57-З-322) — патрон із запалювальною кулею З і латунною гільзою
- 7,62 Л гж (Індекс ГАУ — 57-Н-223) — патрон з легкою кулею Л з біметалевою оболонкою і біметалевою гільзою (поставляється в обіймах)
- 7,62 Л гж (Індекс ГАУ — 57-Н-323) — патрон з легкою кулею Л з біметалевою оболонкою і біметалевою гільзою
- 7,62 ЛЗ (Індекс ГАУ — 57-Н-323У) — патрон з легкою кулею Л і зниженим вагою заряду пороху, дозвуковой, для безшумної стрільби (Початкова швидкість: 285—295 м/с)[5]
- 7,62 Л гл (Індекс ГАУ — 57-Н-221) — патрон з легкою кулею Л з мельхіорової оболонкою і латунною гільзою (поставляється в обіймах)
- 7,62 Л гл (Індекс ГАУ — 57-Н-222) — патрон з легкою кулею Л з біметалевою оболонкою і латунною гільзою (поставляється в обіймах)
- 7,62 Л гл (Індекс ГАУ — 57-Н-321) — патрон з легкою кулею Л з мельхіорової оболонкою і латунною гільзою
- 7,62 Л гл (Індекс ГАУ — 57-Н-322) — патрон з легкою кулею Л з біметалевою оболонкою і латунною гільзою
- ЛПС — набої призначені для враження живої сили та вогневих засобів супротивника. Набій створений для заміни набоїв з легкою кулею (Л) та набоїв зі свинцевою серцевиною. Куля зі сталевою серцевиною (ЛПС) має біметалеву оболонку та серцевину з низьковуглецевою м'якої сталі марки 10, що підвищує пробивну дію кулі. В 1989 році почалось серійне виробництво набоїв з кулею СТ-М2. Куля має термозміцнену серцевину більшою, в порівнянні з ЛПС масою та 1,5 разів кращу пробивну здатність. До 1978 року включно вершинка кулі ЛПС фарбувалась в сріблястий колір, після 1978 року вершинка кулі не фарбована[6].
- 7,62 ЛПС гж (Індекс ГАУ — 57-Н-223С) — набій з легкою кулею ЛПС зі сталевою серцевиною і біметалевою гільзою (поставляється в обіймах)
- 7,62 ЛПС гж (Індекс ГАУ — 57-Н-323С) — набій з легкою кулею ЛПС зі сталевою серцевиною і біметалевою гільзою
- 7,62 ЛПС гс (Індекс ГАУ — 57-Н-223С-01) — набій з легкою кулею ЛПС зі сталевою серцевиною і сталевою гільзою
- 7,62 П гл (Індекс ГАУ — 57-П-322) — патрон з пристрілювальний кулею П і латунною гільзою
- 7,62 ПЗ гж (Індекс ГАУ — 57-ЗП-323) — патрон з пристрілювально-запальною кулею ПЗ і біметалевою гільзою
- 7,62 ПЗ гж (Індекс ГРАУ — 7-ЗП-2) — патрон з пристрілювально-запальною кулею ПЗ і біметалевою гільзою
- 7,62 ПЗ гл (Індекс ГРАУ — 57-ЗП-322) — патрон з пристрілювально-запальною кулею ПЗ і латунною гільзою
- 7,62 ПЗ гс (Індекс ГРАУ — 7-ЗП-2-01) — патрон з пристрілювально-запальною кулею ПЗ і сталевий гільзою
- 7,62 ПП гж (Індекс ГРАУ — 7Н13) — набій з кулею підвищеної пробивної здатності ПП і біметалевою гільзою. Призначений для враження живої сили супротивника. Може бути використаний в кулеметах та снайперських гвинтівках. Має повністю ідентичне, з набоєм ЛПС, траєкторію при поліпшених показниках пробивності за рахунок вдосконалення форми та заміни матеріалу серцевини[7].
- 7,62 ПП гс (Індекс ГРАУ — 7Н13-01) — патрон з кулею підвищеної пробивної здатності ПП і сталевою гільзою
- 7,62 СНБ (Індекс ГРАУ — 7Н14) — гвинтівковий снайперський набій з бронебійною кулею. Призначений для враження одиночних живих цілей та легкоброньованої техніки на відстані до 1000 м з гвинтівок СВД, СВДС, тощо. Є модернізованим варіантом снайперського набою 7Н1. Замість старої серцевини використовується нова, гострокінечна зі сталі У12А з додатковою термічною обробкою. При збереженні купчатості бою в набій додано бронебійні властивості набою СТМ (індекс 57-Н-323С). Не потребує додаткового пристрілювання після використання набоїв 7Н1. Найбільша відстань пробиття сталевого листа 5 мм завтовшки, з ймовірністю не менше 80 %, становить 650 м, а бронеплити марки 2П 5 мм завтовшки — 480 м. Куля без фарбування, коробки окрім напису «снайперські» (рос. снайперские) мають чорну смугу[8].
- 7,62 Т-30 гл (Індекс ГРАУ — 57-Т-322) — патрон з трасуючою кулею Т-30 і латунною гільзою
- 7,62 Т-46 гж (Індекс ГРАУ — 57-Т-323) — патрон з трасуючою кулею Т-46 і біметалевою гільзою
- 7,62 Т-46 гл (Індекс ГАУ — 57-Т-322) — патрон з трасуючою кулею Т-46 і латунною гільзою
- 7,62 Т-46 (Індекс ГРАУ — 7Т2) — патрон з трасуючою кулею Т-46
- 7,62 Т-46М (Індекс ГРАУ — 7Т2М) — патрон з трасуючою кулею Т-46М
- 7,62 Т-46М1 (Індекс ГРАУ — 7Т2М1) — патрон з трасуючою кулею Т-46М1
- 57-У-322 — патрон з посиленим зарядом і латунною гільзою
- 57-У-323 — патрон з посиленим зарядом і біметалевою гільзою
- 57-У-423 — патрон високого тиску
- 57-Х-322 — холостий патрон з латунною гільзою
- 57-Х-323 — холостий патрон з біметалевою гільзою
- 57-Х-340 — холостий патрон
- 57-НЕ-УЧ — навчальний патрон
- 7Н1 — снайперський набій для враження одиночних живих цілей та неброньованої техніки на відстані до 1000 м. Призначений для снайперських гвинтівок СВД та СВДС. Куля без фарбування[9].
Розміри патрона
Характеристики
Пробивна дія куль набою 7,62 × 54 мм R:[10][11]
- Сталевий шолом пробивається кулею зі сталевим осердям на відстані 1700 м.
- Бронежилет IV класу захисту (за російським ГОСТ Р 50744-95) пробивається кулею зі сталевим осердям на відстані 200 м.
- Броня 7 мм завтовшки при куті зустрічі 90° пробивається бронебійно-запалювальною кулею на відстані 550 м.
- Бруствер з щільно утрамбованого снігу пробивається усіма типами[12] куль на відстані 1000 м на глибину 70-80 см.
- Земляна перешкода з вільно насипаного супіщаного ґрунту пробивається усіма типами куль на відстані 1000 м на глибину 25-30 см.
- Сухі соснові бруси розмірами 20×20 см, скріплені в штабелях, пробиваються всіма типами куль на відстані 1200 м на глибину 20 см.
- Цегляна кладка пробивається усіма типами куль на відстані 200 м на глибину 10-12 см.
Зброя, що використовує патрон
|
|
Порівняння з іншими гвинтівковими набоями
Порівняння з іншими гвинтівковими набоями кінця XIX — першої половини XX століть, що стояли на озброєнні:
Країна | Набій | Маса кулі, г | Початкова швидкість, м/с | Енергія кулі, Дж |
---|---|---|---|---|
Австро-Угорщина | 8 × 50 мм R Mannlicher | 16 | 530-620 | 2249-3041 |
Австрія | 8 × 56 мм R | 10 | 701-621 | 2504-2737 |
Угорщина | ||||
Аргентина | 7,65 × 53 мм Argentino | 10-14 | 650-830 | 2920-3509 |
Велика Британія | 7,7 × 56 мм R | 10-12 | 761-844 | 3265-3574 |
Німецька імперія | 7,92 × 57 мм | 11,7-12,8 | 800-820 | 3934-4096 |
Третій рейх | ||||
Греція | 6,5 × 54 мм Манліхер-Шенауер | 10,15-10,30 | 730-745 | 2704-2858] |
Данія | 8 × 58 мм R | 12,8 | 679-754 | |
Італія | 6,5 × 52 мм Манліхер-Каркано | 10,5 | 661-700 | 2293-2572 |
Нідерланди | 6,5 × 53 мм R | 10 | 742 | 2780 |
Румунія | ||||
Російська імперія | 7,62 × 54 мм R | 9,7-11,7 | 786-865 | 3593-3779 |
СРСР | ||||
США | 7,62 × 63 мм | 10-14 | 760-890 | 3820-4042 |
Фінляндія | 7,62 × 53 мм R | 12 | 812 | 3960 |
Франція | 8 × 50 мм R Лебель | 12,8 | 730 | 3364 |
7,5 × 54 мм | 9-11,7 | 790-850 | 3038-3650 | |
Швейцарія | 7,5 × 55 мм Шмідт-Рубін | 8-13 | 750-910 | 3437-3700 |
Швеція | 6,5 × 55 мм | 6-10 | 780-970 | 2858-3440 |
Норвегія | ||||
Японія | 6,5 × 50 мм Арисака | 9 | 770 | 2615 |
7,7 × 58 мм Арисака | 11 | 740 | 3190 |
Примітки
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 23 лютий 2008. Процитовано 8 травень 2014.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Sellier & Bellot rifle ammunition. Архів оригіналу за 21 березень 2015. Процитовано 8 травень 2014.
- ↑ Wolf Gold ammunition in a reloadable brass case. Архів оригіналу за 1 травень 2009. Процитовано 8 травень 2014.
- ↑ 7,62 мм винтовочный снайперский патрон с бронебойной пулей БП (7Н26). Боеприпасы и средства поражения. Москва: Типография «Новости». 1999. с. 297.
- ↑ 7,62 х54R/УС — Patronen. Архів оригіналу за 19 березня 2015. Процитовано 3 вересня 2017.
- ↑ 7,62 мм винтовочный снайперский патрон с пулей со стальным сердечником ЛПС. Боеприпасы и средства поражения. Москва: Типография «Новости». 1999. с. 304.
- ↑ 7,62 мм винтовочный патрон с пулей повышенной пробиваемости (7Н13). Боєприпаси та засоби ураження. Москва: Типография «Новости». 1999. с. 297.
- ↑ 7,62 мм гвинтівочний снайперский патрон (7Н14) с бронебойною кулей. Боєприпаси та засоби ураження. Москва: Типография «Новости». 1999. с. 306.
- ↑ 7,62 мм гвинтівочний снайперский набій (7Н1). Боєприпаси та засоби ураження. Москва: Типография «Новости». 1999. с. 302.
- ↑ Наставление по стрелковому делу. 7,62-мм ротный пулемёт обр. 1946 г. (1984)
- ↑ Наставление по стрелковому делу. 7,62-мм пулемёт Горюнова (СГМ, СГМБ, СГМТ). 1968 год
- ↑ Зі сталевою серцевиною, зразка 1908, трасуючою і бронебійно-запальною
Література
- Александр Поварёнков. Русский трёхлинейный патрон на охоте // журнал «Мастер-ружьё», № 61, апрель 2002. стр.8-10
- Отстрел патронов 7,62×54 мм R // журнал «Мастер-ружьё», № 78, 2003. стр.64-70
- Лёгкая образца 1908 года // журнал «Мастер-ружьё», № 12 (141), декабрь 2008. стр.44-49
Див. також
Посилання
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Гвинтівкові патрони, 7,62 х54R на сайті М.Попенкера http://world.guns.ru
- Піхотний патрон Мосіна 7,62 х 54 R [Архівовано 8 травня 2014 у Wayback Machine.] на сайті megasword.ru
- Болотін Д. Н. — «Історія Радянського стрілецької зброї і патронів» [Архівовано 24 лютого 2021 у Wayback Machine.] на сайті http://shooting-ua.com [Архівовано 24 квітня 2011 у Wayback Machine.]
- Чумак Р. Н. Русский 7,62 мм гвинтівковий патрон. [Архівовано 16 квітня 2014 у Wayback Machine.]Історія та еволюція [Архівовано 16 квітня 2014 у Wayback Machine.] на сайті http://gunsua.net [Архівовано 8 травня 2014 у Wayback Machine.]
- п
- о
- р
|